Azt mondják, hogy a posztmodern, mint irányzat és életérzés már lejárt, kifutott.
Nem tudni pontosan, hogy igaz-e az esztéták állítása, mint ahogyan az sem, hogy mikor beszélhetünk a posztmodern kezdetéről.
Nyilvánvaló, hogy másképp hat ez az irányzat zenében, a vizuális művészetekben, s másképp az irodalomban.
Ha a kezdeti időpontok nem is azonosak, de nagyon közeliek, hiszen a felgyorsult kommunikáció korában az áthallások és átfedések majdhogynem azonnaliak.
A kelet-közép-európai rendszerváltozások után minden ránkszakadt: demokrácia, konzumidiotizmus, liberalizmus, illiberalizmus, terrorizmus, kitágult, s ugyanakkor be is szűkült a világ.
Szóval: úgy is értelmezhető, hogy ez maga a posztmodernizmus, amikor minden együtt van, és ugyanakkor nincsen semmi. Itt tobzódik a tudatunk, az érzékszerveink körül a világ, annak minden értéke és silánysága, s mi már képtelenek vagyunk disztingválni, úgy válogatni, építkezni, hogy az jó és értékes legyen.
A posztmodern ezt az eklektikus valamit tálalja. Úgy viselkedik, olyan, hogy ezt a felemás, szedett-vedett állapotunkat tükrözi, hátha a torz kép látványa ráébreszt minket fantáziánk és szelektáló képességünk gyarló mivoltára, hogy aztán képesek legyünk valami másra is. Például a kiszakadásra, az elvonatkoztatásra.
![](http://archivum.eloszekelyfold.ro/wp-content/uploads/2021/12/DSCN0069(1).jpg)
Annak ellenére, hogy maró öngúny is van a posztmodernben, az ilyen szellemben születő alkotásoknak – ráadásul! – divatjuk is van, szeretjük – vagy legalábbis azt gondoljuk, hogy szeretnénk – magunkat látni ilyen miliőben. Fazakas-Koszta Tibor ezt már rég észrevette, s magas mesterségbeli tudással, erős szintetizáló képességgel adagolja elénk ezeket az „én-” és „önképeket”, hogy rádöbbenjünk talmi értékrendükre. Hátha majd egyszer megváltoznánk.
![](http://archivum.eloszekelyfold.ro/wp-content/uploads/2021/12/fazakas_koszta_tibor_portre.jpg)
Fazakas-Koszta Tibor (1966) Korondon született. Székelyudvarhelyen és Marosvásárhelyen végzett művészeti tanulmányokat, majd 1990-ben Magyarországon telepedett le. Első egyéni kiállítása 1983-ban az Apolló Galériában Marosvásárhelyen nyílt, ezt követte közel harminc egyéni kiállítás, többek között az USA-ban, Magyarországon. Alkotásai megtalálhatók számos magyarországi és külföldi gyűjteményben: Németország, USA, Románia, Izrael, Japán, Belgium, Hollandia, Anglia, Svájc, Svédország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Angola, Kanada.
A szerző felvételei.
Simó Márton/ Élő Székelyföld Munkacsoport